- En kula till för farsan. - Nej, ingen mer uppmärksamhet.
Han är redan död. Nu drar vi.
Fan, han lever ju!
Var är min son? Var är Danny?
Vart ska du? Vi kan inte bara lämna honom.
- Ser jag ut som en läkare? - Var är min son?
Håll ut! Jag ringer efter ambulans!
Var är min son?
Dr Price ombedes komma till kardiologiska avdelningen.
Dr Price till kardiologiska avdelningen.
Godmorgon, sir. Vad har vi?
Offret lever. Alan White, 50 år, vit.
Han fördes hit för en timme sen.
Skjuten upprepade gånger, men tillståndet är för tillfället stabilt.
Följ med, jag ska visa er nåt.
Vi hittade det här, tillsammans med åtta döda kroppar-
- som låg utspridda på en gård i utkanten av stan.
Mitt namn är Robert Williams-
-och jag kommer att dö här ikväll.
- Är Robert Williams bekant? - Williams?
Är det killen som äger bilvaruhusen utmed I-90?
- En enstöring, va? - Ja, fast det här är inte han.
Det här är mannen med skottskadan, Alan White.
Två grabbar hittade honom imorse.
Okej. Så vad har den riktiga Williams att säga om saken?
Det vet vi inte. Han är försvunnen. Kidnappades igår natt.
Min död bör fungera som en läxa för andra som jag.
Om ni... ser den här... inspelningen...
gör allt de ber er om, annars går det likadant för er som för mig.
Trevligt, va? Det blir värre.
Herregud.
- Victor Ryan? - Ett av liken vi hittade på gården.
Det blir en glädje att stänga hans akt.
Alan White är vår enda koppling till det som hände igår.
Det här är stort, mina herrar.
Jag har politik att ta hand om.
Jag vill att ni besöker mr White och ser till att få svar.
Omgående. Han ser inte ut att ha mycket tid kvar.
- Är min son här? - Nej, Alan.
Här är kriminalpoliserna Harris och Berkley.
- Ni måste hitta honom. - Vi vill veta vad som hände igår natt.
Det var en lång natt.
Det var en sjuhelvetes natt.
Då är det bäst att du sätter igång och berättar.
- Hur mår Emma? - Hon mår fint. Hon fick en bra natt.
- Är Emma din dotter? - Ja.
Hon är svårt sjuk. Hon behöver ett nytt hjärta.
Allt jag gjorde var för min dotters skull.
- Men det hade jag inget för. - En stor tragedi.
Men du kanske kan ge oss en idé om vad du pratar om.
Ja...
Jag hade precis kommit hem... efter ett besök hos Emma.
Det var min son Danny.
Hej, pappa.
Det var länge sen sist, pappa.
- Jag har blivit skjuten! - Herregud!
Igår var det första gången på sju... åtta år, tror jag...
som jag såg honom.
Han var skjuten, hade ingenstans att ta vägen, och sökte alltså skydd hos dig?
Nej, inte skydd.
Han kom för att ingå ett avtal.
Nu måste jag ringa sjukhuset.
Du kan förblöda.
Lägg ner luren.
Lägg ner den, för helvete!
Herregud!
Danny!
Jag går på lånad tid... så nu sätter vi igång.
- Jag har en familj att skydda. - Har du en familj nu?
Ja. Och nu är de i fara.
- Vem sköt dig? - En man vid namn Frayerling.
Han är min kompanjon. Det återkommer vi till.
Jag har nåt som du behöver.
Om du hjälper mig, hjälper jag Emma.
Emma är döende, eller hur?
Jag läste om det i tidningen. Fortfarande inget nytt hjärta?
- Väldigt sorgligt. - Se inte så självgod ut.
Om du ska ge dig på Emmas sjukdom, kan du dra härifrån på en gång!
Lyssna noga! Jag har blivit skjuten.
Jag kan inte åka till sjukhuset, alltså kommer jag att dö!
Men vi vet att mitt hjärta...
matchar Emma perfekt.
Om jag dör och hon får mitt hjärta...
då överlever hon.
Jag är Emmas sista chans.
Om du vill ha mitt hjärta, får du jobba för det.
Okej, okej...
- Vad är problemet? - Jag jävlades med fel människor.
Jag ingår i ett kriminellt gäng.
Häromdan fick vi i uppdrag att utföra en kidnappning.
Offret var en man vid namn Robert Williams. En rik snubbe.
Han som organiserade kidnappningen var... mr Ryan.
Han kommer att döda min familj, när han får reda på vad som hände.
Vad hände?
Det var jag som gjorde att vi blev inblandade.
- Ska du inte öppna? - De skulle inte komma förrän vid tolv.
Fan också!
Webster uppfostrades av samhället.
Vid 12 års ålder diagnostiserades han som sociopat.
- Vad gäller det? - Icke skyldig!
För många bränder, döda husdjur och sånt.
Yin Yang tror att han är hjärnan i gänget.
Onödigt att förstöra hans fantasi.
- Fan också! - Din jävla klant!
Förlåt.
Läget?
- Valentine är som min bror. - Chillar du?
Vi började tillsammans, med småjobb i New York.
- Morrn. - Klockan är två.
- Jag har känt honom längst. - Okej. Godmiddag.... bitch.
- Vi har varit med om mycket tillsammans. - Mjölk?
Min bästa kostym. Fan också.
Vi måste snacka.
Visst.
Det där som vi pratade om förut...
Det blir av om ett par dagar.
Jag fick ett samtal från självaste jävla mr Ryan.
Fick du? Sa mr Ryan nåt om mig?
Ja. Han sa: "Ta med den psykotiska bögen som bär billiga kostymer."
- Jag är inte bög. - Han nämnde oss inte vid namn.
Men han vet vilka vi är. Vi har snott nog med bilar åt honom.
Det här är som en befordran. Och det här lämnades av här igår kväll.
Fy fan...
Inget larv.
Jag sa att vi skulle träffas senare idag på fabriken.
Hellman kommer också dit.
Hellman? I helvete heller. Jag drar mig ur.
Var inte rädd för Hellman, vi är på samma sida.
Såna snubbar har inga sidor, och jag är rädd för honom.
- Tror du att han skickas ut på enkla jobb? - Ja, ibland.
Skitsnack! Snubben är ond. Han har satans nummer på kortval.
Han är med på det här jobbet, för att... hålla koll på oss.
Jag vet inte hur ni känner, men jag vill inte sno bilar när jag är 30.
Och bli som Puddle-John-
- som jobbat för mr Ryan i 20 år och fortfarande polerar hans limousine.
Så går det om man misslyckas med ett sånt här test.
Vi ska väl åtminstone höra vad han har att säga?
Jag sa att vi skulle komma dit.
Du, Danny. Jag hänger med.
- Jag vill träffa den där satans Hellman. - Jag är också med.
Schyst.
Jag ställer upp, Danny. Jag litar på dig.
Kom igen, Valentine. Jag behöver dig också.
Jag fixar det inte utan dig. Det vet du.
- Okej. - Ja!
- Vi hör vad de har att säga. - Sådär ja. Då är det bestämt.
Lägg bort den, kom igen.
Din fru, då? Hur kommer hon in? Du nämnde din familj.
Du fattar inte. De är min familj.
Och nu är de döda, om inte du gör som jag säger.
- Okej, berätta. - Vi åkte till fabriken.
- Det är bäst att du dyker upp. - Ge tillbaka telefonen.
- Du ringde väl inte Japan? - Dra åt helvete.
- Ni vet väl att vi inte behöver göra det? - Säg inte så. Vi är på väg uppåt.
Tro mig, det här kommer att gå strålande.
Killen hette Lawrence.
Så ni är det nya blodet?
Alla säger att han är odödlig, för att han har ett ärr på halsen och ändå lever.
Jag är rätt säker på att han har suttit på Attica med Hellman.
Är det här en jävla klassutflykt?
Jag fick aldrig reda på den mannens namn.
Men det spelar inte längre nån roll.
Deras ledare kallas Hellman. Jag vet inte hans riktiga namn.
Jag har aldrig vågat fråga. Men om man vill att nån ska dö...
De duger fint.
då ringer man honom.
Jag känner Danny, han med tårtatueringen. Har känt honom i snart ett år.
Den fete Frayerling var kopplingen till mr Ryan.
Snubben såg ut som en idiot med sin fåniga hatt.
Bruden i hörnet var Leigh. Officiellt var hon mr Ryans revisor.
Men bokföringen var nog inte det enda hon tog sig an.
- Mr Ryan vill ha dem med. - Så att ni vet vad ni ska göra...
Mannen som bor här, Robert Williams, är rik.
Mr Ryan gillar honom inte.
Mr Ryan vill att vi går in och tar honom.
Sen får ni era pengar.
Jag har en fråga, Benjamin Franklin.
- Den var bra. - Hur ska vi ta oss in?
Knacka på dörren...
- Vi har fått pistoler. - Just det.
Det krävs att vi viftar lite med vapnen om vi ska kunna ta oss till huset.
- Så vi ska bara vifta med dem? - Precis. För syns skull.
- Vi behöver inte ens ladda dem? - Nej.
Eller... kanske. Jo... om det händer nåt oförutsett.
Det är bättre att ha en laddad pistol som inte behövs-
- än en oladdad när man behöver en. Eller hur?
När vi kommer in i huset delar vi på oss.
Frayerling har jobbat för mannen, han vet hur han ser ut. Han tar honom.
Vet ni inte ens hur snubben ser ut?
Nej, den bästa bilden som fettot har tagit är den här.
- Han är ingen Annie Leibovitz. - Det var ju en skitkamera.
Han följer med för att peka ut honom.
Jag tar med mig Danny, ifall han skulle kämpa emot.
Okej. Och vi övriga har andra uppgifter.
Det finns ett kassaskåp som vi ska hitta och spränga.
Sen tar vi pengarna - en extra bonus för mr Ryan.
Nå, killar. Mr Ryan erbjuder er ett jobb. Tänker ni ta det, eller inte?
- Är ni skraja? - Jag är inte skraj för nån.
Vissa lönar det sig att vara rädd för.
- Det kommer du att lära dig. - Okej, killar. Åk hem och stanna där.
Vi hör av oss.
De ringde följande dag.
- Jag tror inte att de jävlarna kommer. - Jodå.
Det sa du för en timme sen. Kom ihåg att de är en bunt idioter.
Det förvånar mig inte om de dyker upp i en gul skolbuss.
- Vad menar du? - De kommer inte och vi fryser ihjäl här.
- Är du säker på tiden? - Ja. Halv ett.
- På dagen eller natten? - Jävligt lustigt.
Allvarligt, om de inte kommer förrän imorgon, drar jag hem och sover.
Skulle du påstå att det här är nåt man gör på eftermiddagen?
Vem fan bryr sig? Nu gör vi det och får det överstökat.
- Uppfattade du tiden rätt? - Ja. Halv ett.
Fredag eller lördag?
Det sa de inte. Bara "halv ett", sen la de på.
- Ställdes inte klockan tillbaka nyss? - Det var för en månad sen.
- Ställde du om din klocka? - Snart skjuter jag dig, jag svär.
De kommer. Jag sa ju det.
Jävla vischan. Allt ser ju likadant ut.
Tog ni med pistolerna? Är de laddade?
Det behövs ju inte.
- Blod kommer att spillas. - Så lät det inte förut.
Att skjuta folk ingick inte i avtalet.
Det finns inget avtal.
Jag fixar det inte. Jag är inte med på det här.
Okej, stick iväg, då.
Jag vet vad du tänker. Och du har rätt.
Jag kanske skjuter dig. I ryggen.
Hör upp. Ni kommer med mig nu, döda eller levande.
Och det vore inte detsamma utan dig.
Okej, då sticker vi.
Danny åker med Frayerling. Vi ses vid grinden.
Hej, grabben.
- Vad är min del i det här? - Du kommer inte att gilla det.
Säg det bara.
Håll dig nere.
- Allvarligt, vad gör du här? - Godkväll, mina herrar.
Han ringde mig. Kom igen nu, jag är trött.
- Det är för sent. - Kom igen, ni känner mig.
Va?
Skynda på!
Stanna där.
Mr Ryan betalar er inte för att stå på knä.
Nu kör vi.
Kom igen, upp med dig!
Börja skjuta nu, annars skjuter jag er.
Era jävla svin!
De sköt av mitt satans finger!
Håll dig nere, för fan!
- Täck mig, jag ska hämta fingerhelvetet! - Nej!
Helvete!
Vänta!
Vi ska ta dig härifrån. Jag lovar.
Gärna idag, mina herrar.
Kom igen. Kom här.
Okej, kom igen.
- Var är han? - Härinne nånstans.
- Vad vill ni? - Du kommer med oss.
Nej!
Håll tyst och ligg stilla, damen.
Du får ett samtal om när och var lösensumman ska levereras.
Sen får du tillbaka din man.
- Försiktigt med det där! - Jag vet vad jag gör.
- Vad i helvete? - Det är lugnt.
De spränger kassaskåpet. Kom igen. Vi har ett eget uppdrag.
När vi ledde ut Williams fick jag en hemsk känsla.
Webster var död och Yin Yang kanske var döende.
Och allt var mitt fel. Jag sabbade allt.
Sen bankades det från bakluckan, och det var då allt gick rent åt helvete.
- Ge mig nycklarna. - Om han kommit lös, då?
Du har väl för helvete en pistol?
Herregud. Din korkade feta jävel!
Gud, han kan inte andas. Bort med den jävla... Ta bort den!
Ta bort tejpen! Ta bort den!
- Ta bort den! - För helvete!
Herrejävlar! Hjärt-och lungräddning!
Fan också!
Vi är döda. Du har tagit livet av oss.
Förbannade skit! Helvetes jävla...
Din korkade jävla fetknopp. Håll käften!
Håll käften, för fan!
Herrejävlar.
Du, Danny.
Frayerling var den enda som visste hur han såg ut.
- Ska jag ta mannens plats? - Det är tanken.
Ledsen.
Om du gör det här, får Emma mitt hjärta.
Vad händer när jag ska återlämnas till mannens familj?
Det ingick inte i planen.
Vi får lösensumman... och sen dödar vi Williams.
Så vill mr Ryan ha det.
Om ni ändå ska döda mr Williams...
kan du väl ta dit kroppen och förklara vad som hände?
Ryan vill ha Williams levande. Han vill att han gör nåt åt honom.
- Vad? - Han vill att han spelar in en film.
- Va? - Ett vittnesmål från dödsbädden.
En varning för alla som han vill skrämma upp.
Men de som ser filmen ser väl att jag inte är Williams?
Det spelar ingen roll. Då är du redan död. Men min familj är säker.
Ryans folk måste tro att allt går enligt planerna.
Frayerling saknas, men jag tror att jag kan förklara det.
De måste tro att allt har gått smidigt, annars dödar de oss allihop.
Imorgon bitti släpper de oss.
Och jag måste dö...
i hans ställe?
Jag kan inte lita på dig.
Fråga bara dig själv...
om du kan leva med det om du inte gör det.
Är du stark nog att återvända till sjukhuset och se Emma tyna bort?
Från och med nu kommer du alltid att ha i bakhuvudet-
-att du valde att rädda dig själv.
Det är en stor risk, men det är hennes enda chans.
Ska du ta bort den från henne?
Skulle du kunna leva med det?
Om du säger nej har jag inga fler alternativ.
Då trycker jag av.
Jag har väl inget val.
Du vet att jag gör allt för din syster.
- Om det fanns ett annat sätt... - Bespara mig.
Du ljuger nog bara ändå.
Vi har jobb att göra.
- Gick du med på det? - Vad skulle jag annars göra?
Emmas sjukdom är det värsta som nånsin hänt mig.
Jag hade redan misslyckats som far till Danny.
Jag ville inte göra detsamma mot Emma.
Det var enda sättet för mig att kunna leva med mig själv.
Kan vi bara få det överstökat?
Danny hade planerat allt.
- Du måste sätta på dig det där. - Varför?
Lawrence såg när Frayerling och jag släpade honom till dörren.
De såg vad han hade på sig, så sätt på dig det nu.
Helst inte.
Kom igen, tillbaka in i huset.
Vart ska du?
Jag vill fråga dig en sak, Danny.
Jag kräver ett svar.
Vad hände egentligen din mor?
Har du aldrig på 10 år haft lust att titta i telefonkatalogen?
Det är lustigt...
Jag visste exakt var du bodde förut.
Just det, hon... dog.
Hon slutade leva i samma stund som du tog hennes dotter utan förklaring.
Seså, byt om.
Ja...
Han är på plats.
Kom igen, vi är sena.
Jag bär en död mans kläder.
Du är en död man.
Det är vi båda. Alla dör.
Inte Emma.
Du och jag dör.
Hon får en chans.
Okej. Då var det dags att göra dig redo.
Hör på, Danny.
Jag beklagar verkligen det som hände.
Om jag kunde... vrida tillbaka tiden skulle jag göra det.
Men det kan du inte.
Jag kanske inte får fler chanser att ställa det till rätta.
Tyst med dig.
Om några timmar kan du fortsätta berätta i himlen.
Var har du varit? Var är Frayerling?
Jag berättar därinne.
Nycklarna.
Mannen hette Young.
Hans uppgift var att hämta mr Ryans del av pengarna från kassaskåpet.
Han verkade förbannad över nåt.
Hej, mr Williams.
De dödade Yin Yang.
Han var redan död.
Gå vidare.
- Var är den feta snubben? - Jag sköt honom.
Den jäveln drog vapen. Han försökte behålla Williams för sig själv.
Ljug inte för mig.
Jag svär.
När vi kom in på en grusväg började han snacka om punktering.
Jag fattade att nåt var fel. När vi stannade hotade han mig med pistol.
Han tänkte inte skjuta mig, eftersom han gillade mig-
- men han ville ha lösensumman för sig själv.
Jag sa: "Visst, okej."
Jag stod där...
Det var allt.
Jag är jävligt trött. Jag har ingen lust att gå.
Inte ens Frayerling skulle vara korkad nog att lura mr Ryan.
Men det skulle jag? Skulle jag hitta på allt för att bli polare med er?
Lägg av.
Mr Ryan kommer inte att bli glad.
Han gillade den feta jäveln.
Man tror att man känner nån... men det gör man aldrig.
Fan också.
Gissa varför jag är här.
Du kommer med smörgåsar till oss.
Om inte mr Ryan får en förklaring överlever ingen av er till helgen.
Han sa det, inte jag.
- Jag kan förklara. - Tyst.
Grabben säger att han dödat Frayerling. Fetknoppen försökte dra med mr Williams.
Jag tror honom. Och vi har fortfarande mr Williams.
Vi har inte sjabblat bort det än.
Förklara varför mr Ryan inte kan hämta sin del av pengarna från kassaskåpet.
Just det.
Därinne. Jag fryser.
Hon visste.
Måste du göra så?
Vi skulle inte ha haft några amatörer på det här uppdraget.
Det var mr Ryans beslut.
Om nytt blod spills, gör det inte lika mycket.
Ta det inte personligt.
Jag kom för att få en förklaring... så var god och förklara.
Okej.
Vet du vem som planerade jobbet?
Jag. Och det tog mig tre månader.
Så jag vill ha en förklaring lika mycket som mr Ryan.
Vi följde din plan. Frayerling och grabben gick för att hämta Williams.
Lawrence och jag tog hand om kassaskåpet.
Det var en jättebra idé att låta Lawrence ansvara för sprängningen.
Det var en enda jävla röra.
Killar... Skåpet är tomt.
- Kassaskåpet skulle ju vara fullpackat. - Men det var det inte.
Det var tomt.
Mr Ryan vet att jag aldrig skulle lura honom.
Jag har sett honom göra saker... saker som inte ens jag skulle göra.
Det finns inte många jag inte skulle lura.
Men mr Ryan är en av dem.
Då får vi hoppas att han tror dig.
Mr Williams... Jag har en uppgift åt dig.
Då så... Jag vill gärna sköta det här civiliserat.
Jag vill inte ställa till med en röra.
Därför tänker jag be dig hövligt, en gång...
om att göra detta åt mig.
Du tänker döda mig, eller hur?
Jag som trodde att rika människor var korkade.
Varför ska jag då göra vad du ber mig om?
Jo, förstår du, för att det är skillnad på att dö...
och att dö.
Och den död som jag har planerat för dig...
är smärtfri och omedelbar.
Men... planer kan förändras.
- Vad vill du att jag gör? - Vi ska spela in en video.
Ett minne av denna stund.
Det jag vill att du gör är att läsa det här kortet.
Få inte med mig i bild den här gången, din jävla idiot.
Okej, kör.
"Mitt namn är Robert Williams-
och... jag kommer dö här ikväll.
Min död bör fungera som en läxa för andra som jag.
Om ni... ser den här inspelningen... så är det en varning.
Gör precis som de ber er...
annars går det likadant för er som för mig.
Mitt namn är Robert Williams...
och min död är en varning...
för er alla."
Tack, mr Williams.
Du förstår... När jag hörde talas om dig...
trodde jag att du skulle grina som ett barn.
Du hörde fel. Sån är jag inte.
Om några timmar får jag ett samtal om att de har hämtat lösensummen.
För allas skull bör ni hoppas att hans fru levererar pengarna.
Om mr Ryan får fler dåliga nyheter är ni rökta.
Mr Ryan får sina pengar, och vi tar hand om mr Williams här.
Förhoppningsvis kommer vi att kunna styra upp en del av den här röran.
Jag tycker att vi dödar honom nu.
Tänk om hans fru vill prata med honom.
Låt oss sova medan vi inväntar samtalet.
Ta upp killarna och Williams på övervåningen.
- Ni andra får hitta sängar härnere. - Bra idé.
Ska jag läsa en saga för er killar?
- Skit på dig. - Om det hjälper dig att sova, så...
Kom nu.
Det var märkligt, men just då ville jag bara sova.
Jag var så trött.
Men det skulle inte bli nån sömn alls.
D, jag fixar inte det här. Nu drar vi härifrån. Kom igen.
- Kom tillbaka. - Släpp mig!
- Kom tillbaka. - Släpp mig, för fan!
Vad är det?
Vi kan inte gå, Valentine. Vi kan inte sticka.
Annars överlever vi inte. Du såg inte vad de jävlarna gjorde med Yin Yang.
Men hallå...
- Kolla där. Han lever ju fortfarande. - Nej, vänta!
Det här är för farligt.
- Vad fan har hänt med dig? - Frayerling sköt mig.
Om Hellman får reda på det hamnar jag bredvid Yin Yang.
Därför måste vi dra härifrån.
De är psykopater. Vi hör inte hemma här. De skiter i allt.
Tror du att jag vill vara här?
Jag kom tillbaka hit för din skull.
Om vi sticker nu, kommer mr Ryan att hitta oss.
Vi skulle inte klara oss en dag, inte en enda jävla dag.
Vad fan ska vi göra?
Jag kom hit för din skull.
Jag vet att du inte vet vad som pågår, men om du gör som jag säger...
så kan jag klara oss ur det här.
Okej?
Kom igen nu.
Kom.
Jag vet.
Jag vet att han inte är Williams.
Det ingick i planeringen att lära känna mr Williams intimt.
- Och han är inte mr Williams. - Varför sa du inget till de andra?
Inget illa menat, men du har inte det som krävs för att lura mr Ryan själv.
Bedrägeri är min specialitet, och jag vill gärna veta hur det här hänger ihop.
- Om jag inte berättar? - Då ber jag Hellman fråga istället.
Han är så mycket bättre på det än jag.
Du kommer att berätta det, hur många fingrar du får behålla är upp till dig.
Först låter du Valentine gå och lägga sig. Han vet inget och jag vill ha det så.
Gå du, det är okej. Jag löser det här.
Ju mindre du vet, desto bättre.
Hur vet jag att det jag berättar stannar här?
Du är ju lojal mot mr Ryan, eller hur?
Jag är inte lojal mot någon annan än mig själv.
Det mr Ryan inte vet, kan inte skada oss.
Mr Ryan är en brutal man, men han är inte överdrivet smart.
Hör på, grabben, jag har ett konto fullt med pengar-
- som han inte har en aning om har tillhört honom.
Jag tömde kassaskåpet.
Som de flesta män var Williams förutsägbar.
Att få det jag ville handlade bara om att vara till lags.
Hej, pengar.
Pengarna finns i bakluckan på min bil. Kolla själv.
Lugn... Jag tror dig.
Hur funkar den här planen?
Vi behövde en levande Williams, annars skulle Hellman bli misstänksam.
Du behövde nån som villigt påstod sig vara Williams ända till slutet...
Hur fan hittade du nån som gick med på det?
Det här lär du knappast tro, men... han är min pappa.
Det är vad jag kallar ovillkorlig kärlek. Det är hängivenhet.
Låter du avrätta din egen far bara för att lyckas med det här?
Herregud, du är en ny mr Ryan om tio år.
Där tar du fel. Det var Frayerlings idé.
Killen beter sig som en korkad luffare, men det är en del av hans genialitet.
Den jäveln får mr Ryan att se ut som en dagisfröken.
Så Frayerling lever fortfarande?
Japp.
Och Williams också.
Vi förtjänar en drink, eller hur?
Såg ni min frus min? Hennes patetiska snyftande?
Byt om.
Okej.
Jag har Valentine att tacka för att jag lever.
Valentine dör om mr Ryan får reda på att pappa är en bluff.
Jag är förbannat rörd.
- Har Frayerling fortfarande Williams? - Inte direkt. Han är smart.
- Men det är inte han som styr. - Vem gör det?
Robert Williams. Han är hjärnan bakom sin egen kidnappning.
Han har länge velat försvinna. Har problem med skatt och skulder.
Han avskyr frun. Frayerling nämnde idén för mr Ryan.
Så jag har planerat det här i flera månader, medan han har lurat mig?
Om Ryan får reda på att fel man har dödats-
-och att Williams har försvunnit...
Rik, fri och singel.
Vänta lite.
- Vad har hänt? - Du verkar nästan bry dig.
Självklart gör jag det. Berätta vad som hänt.
Jag tänkte komma dit.
Du har en halvtimmes resa till din pappa. Bäst att du sticker.
Var är fejkblodet?
Planändring... ifall din pappa inte är lika korkad som du.
Fan, du dödade mig!
Det måste se äkta ut.
Du är sårad, men du kommer inte att dö.
Hantera det bara.
Om du flyr eller uppsöker sjukhus...
kommer din vän Valentine att tillbringa sina sista timmar...
med att släpas till döds efter min bil. Har du förstått?
Smärtstillande... Sätt igång och fullfölj planen nu.
Kom till den här adressen. Där väntar vi med en läkare.
Du ska få alla dina pengar. Har du förstått?
Ja.
Bra!
- Charmerande vänner du har. - Ja, men ingen påstår att vi är vänner.
Inser du vad Hellman skulle göra om jag berättade din historia?
Ja, och i dödsögonblicket kommer jag att avslöja vad som finns i din baklucka.
Så kan vi skippa skrämseltaktiken?
Du behöver bara ligga lågt och låta det hela ha sin gång.
Sen berättar jag var Williams befinner sig.
Du är säkert inte främmande för lite utpressning.
Du har ett avtal.
Jag stannar här och sluter fred med min far.
Säkert att du fixar det här? Det är för sent att dra sig ur nu.
- Ja... - Gör du det, är vi alla jävligt döda.
Din lilla skitskalle!
- Varför ljög du för mig? - Var inte så jävla korkad!
- Varför ljög du? - Jag hittade på nåt i all hast.
Jag kom in här och en psykopatbrud hotar mig med pistol!
Nu samarbetar vi, så hon är borta.
Frayerling och Williams är döda.
De ligger i ett dike vid en grusväg, precis som jag sa. Jag svär.
Om du hjälper mig att rädda Valentine...
hjälper jag dig att rädda Emma.
Som utlovat.
Du förstår visst inte.
Tror du att jag är här bara för Emmas skull?
Nej, jag är lika mycket här för din skull.
Jag var en usel far till dig, och det har jag tampats med i åratal.
Samtidigt har jag tvingats se på medan Emma går mot sin död.
I total hjälplöshet.
Och nu...
är du i fara.
Men jag kan hjälpa dig.
Och det ska jag göra.
Utan att beklaga mig.
Jag var så otroligt full den kvällen...
och jag tror verkligen att...
jag inte hade reagerat så om jag hade varit nykter.
Skitsnack.
Du har alltid behandlat mig som en värdelös liten skit.
Jag var den misslyckade i familjen och Emma var din lilla prinsessa.
Jag vet inte, Danny... Jag gick absolut för långt den kvällen.
Tusentals gånger har jag velat ändra det som hände.
Jaså? Du spöade skiten ur mig.
Jag befann mig i en svår knipa, och du spöade skiten ur mig.
Men det är okej, för att...
blåmärken läker. Men vet du vad jag inte kan glömma?
Vet du vad jag inte kan förlåta?
Sättet du lämnade oss på...
Mig och mamma. Du bara övergav oss.
Inte ett samtal, inte ett brev, inte ett vykort...
Varför...
Vad hindrade dig från att ringa mig...
under de senaste åtta åren?
Inget.
Ursäkter.
Rädsla.
I ärlighetens namn...
hoppades jag att du skulle be mig om försoning.
Herregud.
Herregud, du menar det verkligen.
Jag älskar dig, Danny.
Jag klarar inte det här. Jag kan inte genomföra det här.
- Du måste. - Kan inte.
Du måste, min son.
Du måste göra det.
Det var inte förrän då jag verkligen insåg att jag skulle dö.
Alla pistoler och lögner hade distraherat mig från att tänka på det.
För första gången blev jag riktigt rädd.
Dags att döda.
De har hämtat lösensumman.
Om du har några sista ord... föreslår jag att du säger dem nu.
Kom ihåg vad jag har sagt.
Det där var djupt. Vad ska det betyda?
Det är personligt.
Om du inte tänker berätta... kan du få den äran.
Få det överstökat.
Jag klarar det inte.
- Va? - Jag har ingen lust att göra det.
Har du ingen lust? Jag tror inte att det är sant.
Mr Ryan borde få hjärnan undersökt för att han plockar in såna killar.
Jag ska visa hur det går till.
Nej!
- Din korkade jävel. - Rör dig inte, ditt svin!
- Släpp vapnet, bitch! - Skit på dig.
Vad fan är det som pågår, D?
- Nej, skjut inte! - Vad fan är det som pågår?
- Jag vet var pengarna finns! - Den jäveln ljuger!
- Vänta. - Jag vet var de finns!
Håll käften!
- Säg godnatt, mr Williams. - Han är inte mr Williams!
Han är min pappa. Vi har fortfarande den riktiga mr Williams.
Jag och Frayerling har honom fortfarande. Och jag vet var pengarna finns.
Om ni släpper oss kan ni ta hela skiten.
Inga fler småpengar. Åt helvete med mr Ryan.
Visa oss vägen.
Vad sysslar du med?
Sätt fart!
Skynda på.
Kom igen!
Skynda dig, för helvete!
Skjut honom och honom. Danny kan föra oss till Frayerling.
Jag tar er ingenstans om ni dödar dem.
Ta pengarna och släpp oss fria.
Young, skjut pojkvännen.
Helvete också.
- Mr Ryan... - Håll käften.
Mycket pengar att hitta i ett tomt kassaskåp.
- Jag vill prata med Hellman. - Han är död. Han sköt sig själv.
Mer eller mindre. Och Leigh är också död.
Varför lever han fortfarande?
Det är inte mr Williams. Det är hans pappa.
Jag förstår.
Vore det rättvist att påstå att detta inte är din bästa prestation?
Ja, mr Ryan.
Vad skönt att vi är överens på den punkten.
Valentine!
Satans otur.
Nej!
Valentine!
Danny!
Jag har ingen känsel i benen.
Oroa dig inte.
Säg godnatt, grabben.
- Vi måste vända och hämta Valentine. - Det går inte.
Jag är ju ändå döende.
Du anar inte hur mycket upphetsning mr Ryans död har orsakat denna morgon.
Det bryr jag mig faktiskt inte om.
Vad hände sen?
Jag fick reda på sanningen.
Låt mig se.
Kom till den här adressen. Där väntar vi med en läkare.
Du ska få alla dina pengar.
Du berättade sanningen för den där kvinnan.
Det stämmer.
Förlåt mig, pappa.
Frayerling berättade om Williams, om vad han behövde.
Jag planerade alltihop.
- Det var din idé att involvera mig? - Ja.
Det var det enda sättet jag kom på.
Williams erbjöd mig så mycket pengar.
Så mycket pengar.
Och du ville... hämnas på mig, eller hur?
För mammas skull.
Jag är ledsen, pappa.
Gör det inte, pappa.
Nu är det plötsligt så mycket mer komplicerat.
Men du klarade inte att göra det.
Jag såg att du grät.
Det har jag aldrig sett förut.
- Det var då jag förstod... - Vadå?
Att vad som än händer... så är du fortfarande min pappa.
Kanske talade han sanning den här gången.
Sen kom jag ihåg... adressen.
Danny hade sagt att det skulle finnas en läkare där.
Och en väska full med pengar som jag skulle kunna hjälpa Emma med.
Just då kändes jag det så uppenbart.
Att jag kanske skulle kunna rädda båda mina barn.
Kanske behövde ingen av oss dö.
6, 3, 1. För över pengarna. Vad fan betalar jag dig för?
Avsluta sen kontot. Okej, tack.
Jaha... Här kommer den lösa tråden.
Det skulle finnas en läkare här!
- Borde inte du vara död? - Han klarade inte att göra det.
Jag har en dotter att rädda.
Jag behöver Dannys pengar. Jag tycker att jag har gjort mig förtjänt av dem.
Tacka fan för det. Jag kan inte klaga. Du förtjänar dem mer än nån annan.
Du vill väl att vi ska rädda din dotter? Han dör och hon får leva?
Ja.
Kom igen, vi har en leverans att göra.
Förlåt, min son. Förlåt mig.
Din son må vara ett lögnaktigt svin...
men han har trots allt ett gott hjärta.
- En kula till för farsan. - Nej, ingen mer uppmärksamhet.
Nu drar vi.
- Du hörde skottlossning? - Ja.
Två eller tre skott.
Jag minns inte riktigt. Jag var inte helt vid medvetande.
Kom igen.
Här är den saknade mannen.
Varför tog inte Danny pengarna?
Jag är här för min systers skull.